![]()
Žijeme ve farnostiVyhlášením Roku farnosti nám v letošním roce nabízí otec biskup Vojtěch Cikrle možnost pohledu na naši farnost. Na pastorační radě jsme sestavili plán na rok 2005. Na první pohled se jeví, že je akcí nějak moc. Ve většině jde o připomenutí pevných svátků církevního roku, pobožností a hodů, které slavíme každoročně. Mezitím jsou zařazeny akce, které mají zvýraznit prožití Roku farnosti. Církev je putující Boží lid. Patříme do brněnské diecéze, 7. dubna budeme tedy putovat na pouť do brněnské katedrály, sídla našeho biskupa a poprvé se naše farnost shromáždí ke mši svaté v naší katedrále. V květnu budeme putovat pěšky do nejbližšího většího mariánského poutního místa, do Žarošic. Cestu jsme prošlápli s biřmovanci loni. Vrcholnou slavností farnosti v rámci Roku Eucharistie bude slavnost Božího Těla v neděli 29. května, při které poděkujeme Kristu za dar Eucharistie, skrze kterou nás sytí a zůstává přítomen mezi námi. Na srpen připravujeme Farní dovolenou v chatkovém táboře v Račicích. Pro rodiny farnosti je letos nabízena Pouť rodin a farností ve Žďáru nad Sázavou, která se loni velmi vydařila. Na podzim 8. až 9. října připravujeme Den farnosti, jako příležitost k vzájemnému setkání a obohacení. Farní časopis Urbánek bude přinášet informace o farnosti – v tomto čísle o kostelech, v dalších o aktivitách, společenstvích, službách a pohledech do historie. Věřím, že nás tento rok povzbudí a prosím o vaši modlitbu za naši farnost a požehnání pro letošní program. P. Milan Vavro, farář Program farnosti na postní dobu:
Postní duchovní obnovasobota 26. 2. 15.00 – 19.00 h Starozákonní velikonoční večeřepátek 11.3. 19.00 h Úmysly přímluvných modlitebÚnor: abychom si každý uvědomili, že patříme do farnosti a máme v ní
své místo i svou odpovědnost Z pastýřského listu otce biskupa Vojtěcha k Roku farnosti 2005
Životaschopnost naší farnosti závisí na tom,
Nebe není pro lenochyJe před námi postní doba. Člověče obrať se, věř evangeliu. Pamatuj, že jsi je prach-slyšíme na jejím začátku. Půst a vlastní oběť nás neláká. Nedokážeme velké věci, selháváme, cítíme slabost. Už abychom raději slavili velikonoce. Tak nějak jsem přemýšlel, když jsem se snažil o přísnější půst. Nedokázal jsem to. Vždy jsem si jej nějak usnadňoval. Ježíš však byl za nás ukřižován. Za mě! Můj Pane, k oběti tě vedla láska. Děkuji za toto poznání. Chci z lásky k Tobě se vzdát nejen masa nebo sladkostí, chci usilovat o střídmost v jídle. Chci vzít častěji do ruky Písmo a učit se naslouchat Ti. Chci se zúčastnit společné pobožnosti nebo obnovy. Chci být laskavý a dobrý za všech okolností, i když zažiji zklamání, když jsou druzí bezohlední, když se dočkám neupřímnosti. Nauč mě abych nemyslel jen na sebe, ale usiloval o štěstí druhých. Dej abych uměl skrývat bolest. Nauč mě užívat utrpení k vlastnímu zdokonalení. Nauč mě v této postní době lásce k Tobě i k bližnímu, ať Tvá církev může radostně slavit vzkříšení. Děkuji Ti za modlitby a oběti bratří a sester a sám prosím také za ně. Mirek Lstibůrek K postní doběZačátek postního období byl v 6. či 7. století přeložen ze 6. neděle před Velikonocemi na předcházející středu, protože neděle (den, kdy Kristus vstal z mrtvých) není chápána jako postní den. Již od konce 11. století se na Popeleční středu uděluje popelem znamení kříže na čelo (= popelec). Při udělování popelce kněz říká: "Pomni, že prach jsi a v prach se obrátíš" nebo nověji zavedenou formuli: "Obraťte se a věřte evangeliu". Popel, symbol smrti a nicotnosti bytí, se získává ze spálených ratolestí požehnaných v předešlém roce na Květnou neděli. Přijetí popelce je znamením kajícnosti převzatým z biblické tradice a uchovávaným v církvi až do dnešní doby. Symbolicky se tak naznačuje stav hříšného člověka, který vyznává před Bohem svůj hřích, vyjadřuje vůli vnitřně se obrátit a je veden nadějí, že mu Bůh odpustí. Popeleční středa a Velký pátek jsou v katolické církvi jedinými dny přísného postu, což se týká všech plnoletých katolických křesťanů až do 60 let věku (tento předpis se netýká nemocných osob). Přísný půst sestává, kromě újmy od masitých pokrmů, také z odřeknutí si jednoho ze dvou hlavních jídel dne. Znamením popelce tedy začíná příprava na velikonoční svátky. Ježíšova výzva k obrácení a k pokání, jako již u starozákonních proroků, nemíří především na vnější skutky, "žíněné roucho a popel", posty a umrtvování, nýbrž na obrácení srdce, na vnitřní pokání a obnovu. Bez toho by kající skutky zůstaly neplodné a lživé. Vnitřní obrácení motivuje k tomu, aby se takový postoj projevil i navenek. Jde o radikální rozchod s hříchem, což znamená odvrácení se od zla a naopak nové zaměření celého života k Bohu. Toto obrácení ovšem není výsledkem jen jakési "duchovní gymnastiky", ale je především působením samého Boha v životě člověka. Bůh nám dává sílu a možnost začít znovu. Když objevíme velikost Boha a jeho pozitivní vztah k nám, snažíme se odpovídat adekvátním způsobem. Vnitřní pokání křesťana může mít velmi rozmanité projevy, které se vhodně modifikují podle potřeb doby. Vedle klasických forem újmy v jídle či odřeknutí si masných pokrmů se současné době v řadě zemí rozšiřuje např. "ekologický půst" - omezení zbytečných jízd autem apod. Vždy ovšem půst vychází z biblické a církevní tradice a je zaměřen na zkvalitnění vztahu k Bohu, k druhým lidem i k sobě samému, a tím může ve svých důsledcích vést i ke zlepšení života a atmosféry v celé společnosti. Zdroj: Tiskové středisko ČBK Kalendář akcí Roku farnosti 200526.2. POSTNÍ DUCHOVNÍ OBNOVA
Farní pouť do MariadreieichenNáš chrámový sbor pojede v sobotu 11. června zpívat do známého rakouského poutního místa Mariadreieichen, česky k Panně Marii u Tří Dubů. Na tuto pouť jste všichni zváni, navštívíme po cestě ještě další místa. Prosíme, zkontrolujte si platnost pasů a občanských průkazů pro výjezd do Rakouska!
Farní tábor pro dětibude letos opět v Rakoveckém údolí ve stanovém táboře skautů z Pozořic, tentokrát na 10 celých dnů. Odjezd v úterý 19. července odpoledne, návrat v sobotu 30. července kolem poledne. Cena 1.300,- Kč, přihlášky dostanou děti v náboženství. Hlavní vedoucí tábora bude P. Petr Mareček.
Milí farníci, pojedeme na dovolenou!Protože prožíváme Rok farnosti, zrodil se nápad uspořádat FARNÍ DOVOLENOU. Proč? Chceme, aby dovolená přispěla k většímu vzájemnému poznání a k vytváření společenství farnosti. Zváni jsou všichni bez rozdílu věku - jen musíte zvážit, zda zvládnete podmínky v chatkovém táboře v Račicích. Tábor je v krásném prostředí v lese v blízkosti Rakoveckého údolí. Ubytování ve čtyřlůžkových chatkách ve spacáku - postele jsou patrové, WC společné ve zděné budově. V areálu je také bazén. Termín dovolené: 13. - 20. srpna 2005 Cena: 1900 Kč pro dospělé, 1500 Kč pro děti do 10 let (ubytování, strava, doprava autobusem). Program: variabilní, někdy společný, jindy volný, někdy dělený pro děti a dospělé. Bude i nabídka jednodenní duchovní obnovy. Přijímáme nápady a nabídky k programu nebo k jakékoliv pomoci. Do konce února se přihlašujte a odevzdejte zálohu 200 Kč na osobu organizátorům uvedeným níže nebo ve farní knihovně. Zbylou částku bude možné uhradit do konce května. Za tvořící se přípravný tým zvou manželé Palečkovi a Anna Kotvrdová
Rekonstrukce interiéru kostela na Špitálce dokončenaV uplynulém roce se podařilo opravit interiér kostela na Špitálce. Zvenčí jste mohli pozorovat nový nátěr střech tří kopulí, které dávají stavbě zvláštní ráz. Většinu práce si vyžádala obnova interiéru. Při vstupu do chrámu však žasneme, jaký stavební klenot máme ve Slavkově. Byla zde položena nová opuková dlažba a zvětralé omítky byly obnoveny v původním stavu s pilastry a římsičkami. Některé části zdiva bylo nutno staticky zajistit, položit novou elektroinstalaci, okna a dveře byly povrchově restaurovány, kostel byl nově vymalován. Instalace nepřímého osvětlení na římsách chrámové lodi a kopulí dala interiéru vyniknout v jeho kráse. Celkový náklad na rekonstrukci byl téměř jeden milion korun. P.Mgr. Milan Vavro, farář
Náměstím zaznělo mnoho zvonečkůSváteční podvečer 25. prosince oživil naše náměstí průvod Svaté Rodiny a Tří králů. Vyvrcholil před kostelem vánoční hrou a děti i dospělí se mohli podívat v setmělém kostele na Betlém. Poděkování patří především mládeži farnosti ze společenství Piškoti, Smajlíci a Myšáci, Zámecké kapele, která provázela průvod koledami, děvčatům ze scholy sestry Benedikty za zpěv, panu Hrazdílkovi za půjčení koně, panu Šaňkovi za technické zabezpečení, lidem kteří se nebáli přijít v kroji a všem vám, kteří jste přišli a se zvonečky vytvořili radostnou vánoční atmosféru. P.Mgr. Milan Vavro, farář Dětský karnevaljsme letos prožili v neděli 6.2. ve větším prostoru, v sále u sester. Připravila jej naše mládež Piškoti a Smajlíci, kteří karneval provázeli jako Gumítci. Díky velké účasti dětí s pěknými maskami a rodičů jsme se dobře pobavili.
Seniorům k novému jaruNáš lidský život probíhá zpravidla ve třech dějstvích: je to doba mládí, středního věku a léta stáří. Většina lidí by se patrně shodla v tom, že ze všech těchto tří období je mládí tím nejkrásnějším. Ale zásadně musíme přiznat, že každý lidský věk má své krásy a přednosti. I druhé a třetí dějství života mohou být stejně půvabná jako doba mládí. Není proto se třeba bránit, jestliže přibývá let života, ale raději povědět své „ano“ i k vyššímu věku, do něhož vstupujeme, a přijímat vděčně další úkoly života. Nemůžeme přece chtít, aby sad přinášel sadaři stále jen ranné třešně. Má být stejně vděčný i za dozrálá jablka nebo vinné hrozny, když přijde jejich čas. Je krásná doba fialek a prvosenek, ale stejně tak je krásné období růží, ocúnů a chryzantém. A právě tím, že se postupujícímu věku nechceme bránit a jsme ochotni své stáří přijímat, nastupujeme cestu životního dozrávání. Ano, je možné a dobré skutečně přijímat stáří s vděčností. Vždyť i stáří má své přednosti. Mládí unese možná lépe všelijaké životní nesnáze. Stáří se jim umí spíše vyhnout. Mládí se nejednou sžírá touhou, neklidem a nepokojem. Na léta stáří dopadá více tichých paprsků zapadajícího slunce. Starší člověk, zvláště je-li to člověk věřící, se možná neraduje hlasitým jásáním, ale zato se umí tiše usmívat. Sny mladého věku s přílivem a odlivem emocí a smělých plánů pominuly. Hladina života se uklidnila a ztichla. Malé radosti se stávají velkými a veliká utrpení menšími. Kdy vlastně stáří začíná? Je to podobná otázka, jako kdybychom se zeptali, kdy vlastně začíná večer. Někdy už v pět a jindy až v devět hodin. Stáří člověka je tedy něco podobného jako večer dne, kdy se na zemi začínají klást stíny. Léta stáří s sebou přinášejí různé nesnáze a bolesti. Už během dřívějších let života, ale hlavně ve stáří, každý člověk prožívá i různá zklamání a vystřízlivění. Určitý nahořklý pocit patří prý k období stáří jako „amen“ k modlitbě. Zklamání a rozčarování nám pomáhají rozpoznávat, co má trvalou hodnotu. Právě proto dochází v době stáří i k častému přehodnocování životních postojů: vzrušené mládí je pryč a člověk vidí všechno jinak a lépe. Ve vyšším věku totiž smíme vidět mnohé věci v zásvitu věčnosti. Z toho důvodu se tím více přidržujeme Boha, a tak zrajeme k Boží sklizni. Ve stáří se k nám přidruží a začnou nás doprovázet též i různé slabosti a nemoci, Ztrácí se zdraví a ubývá sil. Je to někdy těžká a náročná cesta. Nejen pro toho, kdo ve stáří onemocněl, ale nejednou i pro ty, kdo žijí v jeho blízkosti. Zde není lepší rady, než se utíkat se svými potížemi k Pánu Ježíši Kristu. Protože sám prošel zkouškou utrpení, může pomoci těm, na které přicházejí zkoušky. Obdobím stáří s jeho nemocemi a neduhy nás mohou proto dobře provést každodenní modlitby. Modlitba by měla být klíčem každého rána, jímž se otvírá den, a závorou každého večera, která den uzavírá. U lůžka starého nemocného člověka by neměla chybět radost a pokoj. A to obojí můžeme získat modlitbou. Smutek ve stáří a nemoci je velkým nebezpečím, jemuž je třeba předcházet. Obzvlášť bychom tedy měli prosit o stále nové naplňování Duchem svatým,, který obdarovává radostí a pokojem. Takové obdarování pomůže, že neulpíme zasmutnělí na lékařském nálezu. Naplněni Duchem svatým můžeme i ve stáří a v nemoci Pána Boha chválit. Přečtěme si o starozákonním Jobovi. Ležel nemocen na smetišti, ale ani v této krajní situaci Pánu Bohu nevyčítal, nýbrž pověděl nezapomenutelná slova: „Nahý jsem vyšel ze života matky své, nahý se také zase tam navrátím. Buď požehnáno jméno Hospodinovo.“ V nemoci ovšem musíme počítat s nepřítelem, který se dostaví téměř vždycky, a to je osamělost. I věřícího člověka může napadnout myšlenka, že na něho snad Pán Bůh zapomněl. Avšak ani zde na zemi, byť i ve stáří a nemoci, nikdy není Kristův vyznavač sám. Pán Ježíš přece pověděl významné zaslíbení: „A hle, já jsem s vámi po všecky dny až do skonání tohoto věku“ /Mt 28, verš 20/. On je tedy i u lůžka člověka starého a nemocného, který nikoho nemá a zůstal docela sám. To vše nechť je nám povzbuzením do nového jara, do dalších dnů života; neboť:
S přáním milosti a Božího požehnání všem, také senior JUDr. Miloslav Honek
Bude farní divadlo existovat dál ???To je otázka, kterou si spolu s asistenty ve farním divadle už delší dobu klademe. Když před 4 lety vznikla dětská divadelní skupina Simsala bim, netušili jsme jak dlouho bude existovat, mohli jsme jen předpokládat, že až děti dospějí do puberty, přestane je možná divadlo bavit, skupina se rozpadne a na její místo, bude-li zájem, nastoupí další nová generace a začneme znovu. Jenže se Simsalabimáky již puberta cloumá a oni nejen že se nerozpadli, ale ještě jich přibylo a nebudu přehánět, když řeknu, že je to stále baví a jaksi i stmeluje. Navíc po posledním představení Stříbrné růže se začaly ozývat hlasy z řad starší mládeže, že oni by taky rádi hráli divadlo a podobný hlas zazněl i od některých cimrmanologů. V současnosti se tedy začíná formovat další divadelní skupina. Mnozí jste mohli shlédnout první počin obou skupin, když se v neděli 5.prosince po mši sv. představili s evangelizační Mikulášskou hrou. Vzhledem k tomu, že v našem městě, které má mimochodem za sebou bohatou divadelní ochotnickou minulost, neexistuje v současné době žádná trvalá aktivita v této oblasti, nabízí se tu příležitost pro naši farnost, jednak jak ji zviditelnit, ale také jak přirozeným způsobem působit v oblasti nejen zábavy, ale také evangelizace, ke které jsme povolaní tím, že jsme křesťané. Podle narůstajícího zájmu o naše představení i ze strany lidí, kteří do kostela nechodí, myslím, že je to skutečně jeden z dobrých způsobů, jak oslovit lidi mimo farnost, jak jim ukazovat, kde hledat smysl života a pravdu, připomínat a ukazovat co je to morálka, čest, zodpovědnost, oběť a další dnes opomíjené hodnoty, které jim komerční zábava asi těžko nabídne . Možnosti práce a působení divadla jsou široké. Jen telegraficky vyjmenuji, co vše se dá v divadle dělat: * hry činoherní klasické i nové* hry s náboženskou tematikou * hry se zpěvy * pohádky (loutkové i na živo) * „Studio vařečka“ tj. vařečkové divadlo – formační pořady pro nejmenší děti ve stylu Štěpánka a Bertík * evangelizační hry (výhledově pašijová hra venku před kostelem) * komponované programy ve spolupráci se sborem nebo scholou. V budoucnu (podle podmínek) by mohla vzniknout další generace „malých“, kteří by pak nastoupili na místo Simsalabimáků a ti by pak postoupili ve věkové kategorii výš. Je to pěkné, že? Ale toto všechno s sebou přináší několik problémů, a to velmi zásadních pro další existenci divadla. První problém je, že pokud budou dvě divadelní skupiny, není možné je vést v současném počtu vedení divadla. Chuť hrát je sice pěkná a důležitá věc, ale divadlo není jen o hraní. Aby mohlo vzniknout dobré představení, které lidi zaujme, pobaví, poučí ( a také motivuje příště přijít zase), je třeba udělat mnoho práce, která není vidět. A to je druhý velký problém, v současnosti již neúnosný. Sem spadá technická příprava představení a to: příprava scény, výroba případných nových kulis a rekvizit, šití kostýmů, výroba muziky, zvuků, různých efektů, osvětlení atd. A zde znovu podotýkám, že na to nyní nemáme lidi a způsob, jakým jsme to dosud dělali - tzn. „na koleně“ je dále možný, jen za předpokladu vlastního sebeuštvání, což si myslím, není účelné. Třetím problémem, který se již v současné době řeší, je nedostatek úložných prostor pro kulisy, rekvizity, kostýmy a různé vybavení divadla. Takže víceméně na prvních dvou problémech nyní visí otázka: „Bude farní divadlo existovat dál ?“ Proto se obracím na vás, kdo byste měli chuť a také byli ochotni nám pomoci. Předesílám, že divadlo není zájmový kroužek, kam člověk jde jen když se mu chce, ale jedná se o týmovou práci spolehlivých a zodpovědných lidí, kteří jsou na sobě závislí. Pokud má divadlo vydat kvalitní plody, musí se dělat s nadšením, neochota a laxní přístup jeho práci jen brzdí. Práce v divadle je dobrovolná, neplacená a má směřovat k Boží oslavě a k užitku lidí. A teď konkrétně - jestliže má divadlo dále existovat a rozvíjet se, je třeba, aby vznikl realizační tým složený ze skupin, které budou mít na starosti příslušné práce. Do těchto skupin hledáme spolupracovníky. Pro vedení jedné ze dvou divadelních skupin: buď vedoucí a asistent (nebo dva asistenti) Herecká skupina Simsala bim : 1 hoch (7-9 třída ZŠ) – až od příštího školního roku Herecká skupina starší mládež : dívky a hoši ve věku od 15 let nahoru V hereckých skupinách se předpokládá: bez vad řeči, kázeň a ochota k týmové práci, malá tréma nevadí (při velkém zájmu bude konkurz) Výtvarná skupina : - výroba kulis, rekvizit, příprava jevištní scény - 2-3 lidi (materiál na kulisy - hlavně karton) - šití kostýmů – co nejdřív potřebujeme 2-3 lidi !!! (materiál nebo polotovary dodáme) Technická skupina: (muzika, zvuk, speciální efekty, osvětlení, spolupráce s počítačem) – 2-3 asistenti Zájemci do všech skupin hlaste se co nejdřív u p. Ludmily Noskové nebo Marušky Hlaváčkové ml., do technické skupiny u Mirka Slováčka (při přihlášení dodejte písemně své jméno a kontakt na vás, a o kterou skupinu se zajímáte) Najdete nás každý pátek od 16.00-17.30 ve velkém sále na faře nebo v pátek po mši. Těšíme se na spolupráci s vámi. Za farní divadlo Ludmila Nosková
Co jsme prožili v našem farním společenství v roce 2004: 1.1. Broučci zpívají na cestu - CD s písněmi dětského souboru ze
Slavkova Mše sv. pro děti byly v úterý ve Slavkově, ve středu v Heršpicích a v Němčanech, v pátek v Hodějicích. Mše sv. v penzionu druhý čtvrtek v měsíci, návštěvy nemocných první týden v měsíci ve všech obcích, v psychiatrické léčebně v pátek. Probíhaly setkání rodin s dětmi, mládeže, seniorů, ministrantské schůzky, zkoušky scholy, chrámového sboru a dětského divadla. Zpracováno podle ohlášek farnosti
Naše farnost v počtu obyvatel, věřících a účasti na mši sv. v neděli
? Nedělní účast – údaje ze sčítání při bohoslužbách 18.4.2004 Statistika farnosti 2004Počet katolíků ve světě roste. Podle papežské ročenky 2005 bylo v roce
2003 ve světě 1.086 A jak vypadají počty v naší farnosti? Uvádím výčet úkonů duchovní správy farnosti. Vysvětlivky: V závorce je uveden počet z předchozího roku 2003! Zkratky: Sl = Slavkov, Ně=Němčany, Ho=Hodějice, He=Heršpice, Ní= Nížkovice.
Zpracoval P. Milan Vavro, farář
Opravy objektů 2004Ve Slavkově na farním kostele bylo dokončeno restaurování kamenného soklu a patek sloupů hlavního schodiště kostela. Hodnota 333 tis., hrazeno z dotace MK ČR 300 tis., ze sbírek farnosti 33 tis. Letos je podle výše dotace plánovaná výmalba a restaurování reliéfů. V kostele sv. Jana Kř. na Špitálce byl zcela opraven interiér (nová dlažba, statické zajištění zdiva, omítky se štukovou výzdobou, výmalba, elektroinstalace a osvětlení, zasklení oken. Cena 945.000,-Kč, hrazeno ze sbírek farnosti 140 tis., dotace státu 410 tis., Město Slavkov 395 tis. Kč. V roce 2005 se bude pokračovat obnovou fasády z uliční strany. V Němčanech na Lutrštéku jsme splatili dluh 150 tis. z opravy interiéru. V Hodějicích jsme splatili dluh 73 tis. z opravy kostela, zůstává ještě 49 tis. V Heršpicích jsme našetřili 45 tis. na nové lavice. V Nížkovicích na faře byly v části budovy opraveny omítky, podlahy, elektroinstalace, nová okna, vyklizena půda a opraven záklop, většina v brigádnické pomoci mládeže ze Slavkova a místních farníků. Poděkování patří vám všem, kteří přispěli ve sbírkách a pomohli svou prací. Zpracoval P.Milan Vavro, farář Tříkrálová sbírkaFarní charita děkuje všem, kteří nezůstali lhostejní a přispěli do Tříkrálové sbírky. Bylo vybráno celkem 146.168 Kč z toho
Peníze byly odeslány Sdružení Česká katolická charita v Praze a pomohou těm, kteří si sami pomoci nemohou: matkám s dětmi v tísni, ohroženým dětem, starým a opuštěným, lidem bez domova. V zahraničí pomohou postiženým přírodními katastrofami, válečnými konflikty a hladomorem. Poděkování patří také koledníkům a vedoucím skupinek. Bez jejich ochoty a obětavosti by sbírka nemohla proběhnout. Letos vyšlo rekordních18 skupinek a 72 koledníků. Dále děkujeme firmě pana Zdeňka Pavlíka, která poskytla sponzorský dar ve formě balíčků pro koledníky, a všem, kteří pomohli s organizací sbírky a přípravou občerstvení. Poděkování koledníkům a vedoucím skupinek. Bez jejich ochoty a obětavosti by sbírka nemohla proběhnout. Letos vyšel rekordní počet - 18 skupinek a 72 koledníků. Při sbírkách 2.1. 2005 se na oběti vlny Tsunami v Jihovýchodní Asii vybralo v celé farnosti 81.300,- Kč.
Farní charita informujeDíky 182 dárcům ze Slavkova, Němčan a Hodějic, kteří měsíčně přispívají dobrovolnou částkou na potřeby charity, jsme mohli v roce 2004 odeslat 72 072,- Kč České katolické charitě 26 000,- Kč z toho:
Upřímné Pán Bůh zaplať všem, kteří pomáhají potřebným. Pokud můžete každý měsíc ušetřit aspoň 20,- Kč a rozhodnete se věnovat je charitě, přihlaste se u paní Schneiderové nebo u paní Dráždilové. Poděkování patří také koledníkům a vedoucím skupinek. Bez jejich ochoty a obětavosti by sbírka nemohla proběhnout. Letos vyšel rekordní počet - 18 skupinek a 72 koledníků.
MatrikyKřty:
Branou smrti prošli a před Boží tvář předstoupili:
Hasičské auto Sboru dobrovolných hasičů ve Slavkově požehnal farář P. Milan Vavro 11. prosince 2004.
PŘÍLOHA:Kostely a kaple naší farnosti
V rámci Roku farnosti nabízíme přehled kostelů a kaplí, jejich historie a zasvěcení s krátkým životopisem světců. Chrám Vzkříšení PáněNový farní kostel "Vzkříšení Páně" byl postaven za knížete Václava Antonína z Kounic a Rietbergu v letech 1786-1789, tedy během pouhých tří let, podle plánů vídeňského dvorního architekta Ferdinanda Hotzendorfa z Hohenbergu. Opravy: výmalba 1927 a 1958, v 80. letech nové varhany, mramorová dlažba a oltář, 1995 krovy, střecha, okapy, 1999-2004 konzervace dřevěné klenby, odvlhčení zdiva, sanační omítky, oprava a nátěr fasád, nové hodiny, restaurování soklu a kamenného schodiště, opatření proti holubům, vyčištění věže, elektroinstalace, osvětlení interiéru. Plán: výmalba a restaurování reliéfů. Patrocinium: Vzkříšení Páně Farní kaple sv. JakubaZřízena z původní sakristie v 70. letech P. Cahou, rozšířena r. 2000, má obraz sv. Jakuba z původního gotického kostela a nese jeho zasvěcení od 11.2.2000, kdy byla požehnána světícím biskupem královéhradeckým, Mons. Josefem Kajnekem. Patrocinium: 25. července Kaple sv. Urbanana stejnojmenném kopci (362 m), postavena roku 1712 podle projektu slavkovského zámeckého architekta Dominika Martinelliho z Luccy na půdorysu stejnoramenného kříže. V roce 1816 byla pro špatný stav zbořena a nově vybudována v letech 1858-1861 podle Martinelliho plánů. V 80. letech opravena statika a omítky. Plán oprav: revize statiky, nová fasáda, výmalba, instalace oltáře s kopií obrazu sv. Urbana. Patrocinium: 25. května Kostel sv. Jana Křtitele "na Špitálce"Kostel se špitálem založen ve 13. stol. komendou německých rytířů. V 15. stol. obnoven, 1645 znovu postaven. Nynější renesanční kostel pochází z r. 1743 od Maxmiliána Oldřicha hraběte z Kounic-Rietbergu. V 80. letech opraven uvnitř i vnější fasáda, plechové kopule. Kostel je od 1.1.2003 v majetku Římskokatolické farnosti ve Slavkově. Opravy: 2003 odvlhčení a kanalizace, 2004 nátěr kopulí, statika zdiva, nová dlažba, omítky, výmalba, vitráže oken, elektroinstalace a osvětlení. Plán: fasáda a oprava interiéru špitálu. Patrocinium: 24. června, slavnost Zámecká kaple Povýšení sv. KřížeNení v majetku farnosti. Patrocinium: 14. září, svátek Kaple v klášteře Chudých školských sesterKlášterní domácí kaple Chudých školských sester naší Paní je zasvěcená Neposkvrněnému početí Panny Marie. Posvěcená byla současně spolu s klášterem 7.12.1996. Interiér kaple je podle návrhu P. Pavla Kryla. Patrocinium: 8. prosince, slavnost Filiální kostel sv. Antonína v Němčanechzbudován r. 1676 nákladem zdejšího usedlého Matěje Ruprechta, nově postaven r. 1731, jako poslední k ní byla r. 1872 přistavěna postranní sakristie. Kostel opraven v 70. letech P. Cahou, od r. 1994 ozvučení, zpovědnice, plynofikace, koberce, alarm, 1997 nová střecha a fasáda, 1998 výmalba a nové varhany, dláždění. Plán oprav: odvlhčení, nová elektroinstalace, podlaha, topení a lavice. Patrocinium: 17.ledna, památka Poutní kaple P. Marie Sedmibolestné na LutrštékuNázev tohoto poutního místa "Lutrštek" vznikl údajně z německého "lauter Steg". Kaple postavena v letech 1867-1877 (posvěcena 17.9.1877) z milodarů poutníků, kteří přicházeli k nedaleké studánce a svěřovali se zde pod ochranu Sedmibolestné Panny Marie. U studánky bylo uzdraveno několik lidí. Presbytář rozšířen ve 30. letech 20. stol. V 70. letech opraven P. Cahou, nové varhany. Po r. 1990 znovu opraven, 1999 nátěr fasády, 2002-2004 odvlhčení a odvětrání zdiva a podlahy, v interiéru nová mramorová dlažba, omítky, elektroinstalace, výmalba. Plán oprav: vnější omítky, nátěr, kamenný sokl, dveře, zpovědnice, liturgická úprava (kamenný oltář, ambon). Patrocinium: 15. září, památka Filiální kostel sv. Bartoloměje v Hodějicíchpostaven u hřbitova v letech 1882-84 stavitelem Čačkou z Lulče. V 70. letech rozšířen P. Fr. Cahou a farníky o dvě pole a presbytář. V roce 2000 nové lavice, 2002 opravena fasáda, nový krov a měděný plech věže, nová krytina, upraven interiér (dlažba presbytáře, elektro, zpovědnice, výmalba). Plán: předsíňka sakristie, omítky ve věži, vodovod. Patrocinium: 24. srpna, svátek
Filiální kostel sv. Matouše v HeršpicíchNa místě zvonice a obecního domku (bývalé školy) byla postavena r. 1870 malá kaple, r. 1884 přistavěna věžka. V 70. letech za P. Fr. Cahy kaple opravena a přistavěna sakristie. Roku 1999 kaple zbourána kromě věže a sakristie a nově postavena v novobarokním stylu. Konsekrována 2.9.2000 biskupem Vojtěchem Cirklem. Plán: nové lavice, zpovědnice a dokončení vybavení. Patrocinium: 21. září, svátek
Farní kostel sv. Kunhuty v NížkovicíchNa místě původního kostela, z kterého se ve zdivu zachovaly torza gotických kleneb a portálů, byl postaven v renesančním slohu v letech 1727-28. Pro vadnou konstrukci byl vícekrát opravován r. 1770, 1790, 1852, 1864. R.1883 a 1901 opraven vnitřně, r.1905 zevně. Měl tři oltáře: hlavní sv. Kunhuty, vedlejší sv. Jana Nepomuského a P. Marie Lurdské. Každých 50 let kostel popraskal a musel být opravován, r. 1950 musela být zbourána klenba a nahrazena dřevěným stropem. V 80. letech vyměněn krov za kovový a nově pokrytý taškou. Opraven 1998 – 2004: celý interiér, elektroinstalace, osvětlení, obrazy, výmalba, dlažba presbytáře, nový oltář, 2002 statika presbytáře, opravena sakristie. Fara se připomíná po prvé r. 1497; nynější budova z r. 1797 byla již několikrát přestavěna. Opravy od r. 2000: zbourány stodoly, nová ohradní zeď, ploty, trénování, krovy, okapy, vodovod, plyn, omítky, elektro, stropy, podlahy, podkroví. Patrocinium: 13. července
|