![]()
Postní doba Má to být doba naší vnitřní obnovy, kdy snahou o obrácení a pokáním chceme očistit to, čím jsme porušili stav získaný na křtu a velikonocemi se opět přiblížit k Bohu. Toto je věc celého společenství církve, nikdo nemůže říci, že to nepotřebuje a nikdo také na to nestačí sám. Také nám nemůže být lhostejný stav světa, ve kterém žijeme, vždyť pro něj zde také církev je. Kristovo utrpení je stále živé a aktuální ve všech oblastech života naší společnosti, ve které i my žijeme a která půst neregistruje. Naším pokáním a obrácením ke Kristu jde sice o naši osobní obnovu, ale děje se skrze ni i uzdravování tohoto světa, za který jsme jako křesťané odpovědní. (P.M.) Každoroční prožívání
V tomto postním čísle objevíte, milí čtenáři, některé „novoty“, kterými reagujeme na vaše připomínky z anket o časopise Urbánku a o životě naší farnosti. První změna je rozšíření redaktorů Urbánku. Změnili jsme částečně i rozvrh listu, kde se objeví pravidelně články o vzdělání ve víře, svědectví z vašeho života s Bohem, anketu nebo reportáž či rozhovor. Zařazen je popis poutních míst, kvíz a zprávy z farnosti. Pro postní dobu je zde nabídka programů, o které byl zájem – biblická hodina o sv. Pavlu, Eucharistická adorace, modlitba a setkání nad Božím slovem s možným rozhovorem s knězem o životě víry. A protože jste také vyjádřili touhu po duchovní obnově, připravujeme o velikonocích farní duchovní obnovu života víry „Kurz Filip“ na Vranově u Brna. Budeme se s kněžími a se spolupracovníky snažit o to, abychom se skrze tuto nabídku přiblížili k Pánu i k sobě navzájem. Otec Milan
(4 MOJ 1,31b)
Napiš svědectví Svědectví, to je vlastně má zkušenost s Bohem. Rád takové články čtu. Zkušenost sám také mám, ne však napsanou. Kdysi dávno, na začátku své konverze jsem to ani nenazýval svědectvím. Připadalo mi to vždy jako náhoda. Až časem…..V loňském roce společenství rodin dostalo nabídku zorganizovat Živý Betlém. Raději jsem to přešel bez povšimnutí. Nelákalo mě to. Ostatní však tuto nabídku časem začali brát vážně. Začalo se s vymýšlením programu. Nemůžu trhat společenství. Připojuji se a vymýšlím si. Nechci jen nějaký folklór. Rád bych, aby to bylo připomenutí Božího narození. Líbí se mi využít boční vchod do kostela. Všude je však nepořádek. Asi je to trochu divné přání. Maruška má pěkný scénář. Kdo však bude hrát Marii a Josefa? Kolem je ticho. Nikdo. Já? Zeptejte se raději mé ženy. Začíná to být vážné. Svěřujeme vše Pánu. Prosíme o jeho vedení a pomoc. Prosíme o správnou volbu místa, úklid hromad, příhodné počasí, sníh, prosíme o zdraví pro účinkující. Odevzdáváme vše, co není v našich silách. Určujeme termín. Snad bude všem vyhovovat. Rozdělujeme úkoly. Mám na starosti zvířata. Ovce a telátko by se v okolí daly sehnat. Horší je to s oslíkem. ZOO Vyškov mi jej přislíbila, mám však ještě zavolat později. Je změna, již ho má zamluveného milonická farnost. Doufám, že ne na stejný den. Další domlouvání. Nakonec nám slíbili, že ho dovezou i s ovečkou. Odvoz zpět si musíme zařídit. Sháním auto. Místo toho se mi nabídne sponzor. Je mi přislíbena pomoc s ustájením i zařízen odvoz zpět. Úžasné. Bohu díky. Upřesňujeme celý program. Odmítám panenku do jeslí. Nejraději bych zvýraznil Boží narození v lidských srdcích. Ale jak? Raději nějakou ceduli. Nebudu stát s panenkou, když Pán je živý. Nevím. Vše ostatní je domluvené. Skončíme před svatostánkem krátkou adorací. Stále všechno předkládám Pánu. Prosím i o zdraví pro manželku, která má stále antibiotika. Téměř předposlední den přichází nápad, jak zahrát okamžik narození. To by mohlo být ono. Využívám také možnost nechat se namaskovat. Stačí plnovous. Svěřuji to odborníkovi, který již pozměňuje mou ženu. Ani jsem neměl moc času se prohlédnout. Vyrážíme – s pomocí Boží. Svatá Maria, sv.Josefe, přimluvte se prosím, za nás všechny. Na závěr ještě jednou Bohu díky. Mnoho divů jsi už vykonal, můj Bože, Hospodine, ve tvých úmyslech s námi se ti nevyrovná nikdo. Chci je rozhlašovat, mluvit o nich, je jich tolik, že je vypovědět nelze. (Ž40/6) A velký dík všem nejmenovaným, kteří se na přípravě podíleli a odmítli jakékoliv finanční vyrovnání. Mirek, Josef L.
Patero církevních přikázání CÍRKEV UKLÁDÁ VĚŘÍCÍM: 1. O NEDĚLÍCH A ZASVĚCENÝCH SVÁTCÍCH SLAVIT MŠI Zasvěcené svátky jsou:
Velmi se doporučuje slavit bohoslužbu na Zelený čtvrtek, Velký pátek a v den slavnosti Vzkříšení, a dále na slavnosti liturgického roku a na Popeleční středu.
2. ALESPOŇ JEDNOU ZA ROK SLAVIT SVÁTOST SMÍŘENÍ Toto je minimum. Duchovní život vyžaduje častější přijetí svátosti.
3. ASPOŇ JEDNOU ZA ROK PŘIJMOUT TĚLO KRISTOVO, A TO O VELIKONOCÍCH Splněním těchto dvou bodů se dostojí zákonu. Církev však doporučuje, aby věřící přijímali Tělo Kristovo co nejčastěji a aby pravidelně konali svátost smíření; dopustí-li se těžkého hříchu, aby ihned obnovili přátelství s Bohem dokonalou lítostí a co nejdříve se z hříchu vyznali.
4. KONAT POKÁNÍ A VYJADŘOVAT TO I KAJÍCÍMI SKUTKY Kající skutky jsou:
Vlastním údobím pokání je doba postní, kdy křesťan mj.pomocí vnitřního usebrání a kajících skutků usiluje o hlubší sepětí s Ježíšem Kristem. Toto pokání vrcholí obnovou křestního vyznání při slavnosti Vzkříšení. Vlastním dnem pokání a kajících skutků je pátek, pokud není slavnost. Na Popeleční středu a Velký pátek je přísný půst: nejíst maso (závazné od 14 let) a nejíst dosyta (závazné od 18 do 60 let). Před přijímáním Těla Kristova je eucharistický půst: jednu hodinu nic nejíst a nepít. Voda a nezbytné léky tento půst neporušují. Pro zvláštní okolnosti jsou výjimky.
5. HMOTNĚ SE PODÍLET NA PÉČI CÍRKVE O BOHOSLUŽBU A O POTŘEBNÉ LIDI. Jde o podporu života církve světové i ve farnosti. Nenechávejme tuto starost pouze na některých jednotlivcích a rodinách.
Anketa je za námi ! A co nám prozradila?
Přiznám se, něco takového jsem dělala poprvé v životě, a tak mi to dalo do těla. Odpovědí se díky zapáleným redaktorům sešlo dost. Několika z Vás milých čtenářů jsme se zeptali na pět lehkých otázek, na které bylo ne vždy snadné odpovědět. Ptali jsme se zástupců všech věkových skupin, takže věřte, že výsledek je objektivní. Líbily se mi Vaše odpovědi, u některých jsem se zamyslela, u jiných pousmála. První otázka, na kterou odpověděli všichni dotázaní, zněla: Co se mi na naší farnosti líbí? Tolik chvály!!! Aby nám náš pan děkan nezpychl. Dětem a nejen jim se líbí dětské mše svaté, hraní na kytaru, soutěže. Dále pak tábory a výlety. Myslíte si, že farnost je oproti dřívějšku živější, že se stále něco děje, pořádají se různé akce, setkání, schází se společenství všech věkových skupin. Prostě žije! V neposlední řadě, chvála na kněze, jsou přičinliví, mladí, snaží se a opravují. Na druhou otázku odpověděli také téměř všichni. Co se mi nelíbí a co mě bolí, co bych chtěl a změnit a jak? Opět začnu u nejmladších. Více výletů, her, kroužků, mše svatá by mohla být kratší! V Hodějicích by chtěli varhaníka a v Nížkovicích vlastního kněze a více mládeže ve farnosti. Pan děkan nestíhá a proto i zapomíná. Nelíbí se Vám chování některých lidí, zvlášť těch, co si sednou na kraj lavice a nechtějí se posunout. Raději se nechají oblézat. No a ta věčná zima! Další otázka souvisela s ochotou. Co jsem pro to ochoten udělat? (Samozřejmě pro zlepšení). Většina z Vás je ochotna pomoci a zapojit se do organizování akcí, ale pouze v případě, že je někdo osloví, požádá. Velkou pomocí jsou jistě i modlitby. Čtvrtou otázkou jsme se dostali do duchovna. Co postrádáte v duchovním životě farnosti? Zde se sešlo odpovědí již poněkud méně. Duchovní obnovy a cvičení, diskuse o věcech všedního života, setkávání se s farníky a knězi i mimo mše svaté, to byly Vaše nejčastější odpovědi. Poslední otázka byla tak trochu na tělo. Co by jste potřebovali pro svůj duchovní život? Nejvíce opakovanou odpovědí bylo více času. Dále pak duchovní cvičení, obnovy, klid, volnost, hudbu, čistotu a samozřejmě víru. Na konec uvádím několik odpovědí, které mě zaujaly:
Zpracovala PRO Co je to pouť? Papež Jan Pavel II. píše o pouti tato krásná slova: Pouť je jedním ze znamení, které dosvědčuje víru a napomáhá zbožnosti křesťanského lidu. Pouť „odpovídá situaci člověka, který rád popisuje svůj život jako cestu. Od narození až po smrt prožívá každý vlastní situaci putujícího člověka. Písmo svaté dosvědčuje mnohokrát hodnotu putování na svatá místa; bylo tradicí, že Izraelita šel na pouť do města, kde se uchovávala archa úmluvy nebo že navštívil svatyni v Betelu (srov.Sd 20,18) nebo svatyni v Šílu, jež byla svědkem vyslyšení modlitby Anny, Samuelovy matky (srov. 1 Sam 1, 3). Také Ježíš se dobrovolně podřídil zákonu a s Marií a Josefem putoval do svatého města Jeruzaléma (srov. Lk 2, 41). Dějiny církve jsou živým deníkem nikdy nekončícího putování. Poutě do města svatých apoštolů Petra a Pavla, do Svaté země nebo do starobylých i nových svatyní, zasvěcených Panně Marii a svatým, jsou cílem mnoha věřících a prohlubují jejich zbožnost. Pouť byla vždy významnou chvílí v životě věřících a v různých dobách nabývala rozdílných kulturních výrazů. Připomíná osobní putování věřícího po stopách Vykupitele: je cvičením účinné askeze, pokáním za lidské slabosti, stálou bdělostí nad vlastní křehkostí, vnitřní přípravou na obnovu srdce. Skrze bdění, půst a modlitbu poutník postupuje po cestě křesťanské dokonalosti a za pomoci Boží milosti se snaží dojít „k mužné zralosti, k onomu věku, kdy se na nás uskuteční Kristova plnost“ (Ef 4, 13).“ Z ankety o Urbánku vyplynulo, že byste přivítali články o historii poutních míst. Těšte se! Od příštího čísla budete moci na stránkách našeho farního časopisu najít informace o poutních místech nejen doma, ale i v zahraničí. (PRO)
"Zůstante zde a bděte!" Tu a tam slyším, jak v různých farnostech drží věřící tzv. "modlitební stráž u Božího hrobu". Podivovala jsem se, že třeba na malé vesnici na Vysočině se najde tolik lidí, že nepřetržitě od večera Zeleného čtvrtku až do Bílé soboty do Vzkříšení, ve dne v noci, se střídají v modlitbě v kostele. Inspirovalo mě to a přemýšlela jsem, zda by se to mohlo uskutečnit také u nás ve Slavkově. Letošní noční adorace 19. ledna se bez problémů obsadila. Ukázalo se tedy, že je v naší farnosti dost lidí, kteří dokáží něco opustit, najít si čas pro Pána a vyprošovat požehnání pro sebe i druhé. Mnozí z nás prožili zkušenost, že to ani není tak těžké v noci vstát a jít se modlit a byli jsme překvapeni, že ta hodina byla tak krátká. "Má duše je smutná až k smrti. Zůstante zde a bděte!" Mk 14, 34Tuto prosbu Ježíš vyslovil v Getsemanské zahradě, když věděl, že jeho utrpení je blízko. V této větě se skrývá jeho přání - nechce být sám, touží po naší blízkosti, aby nás mohl obdarovat a uzdravovat. Zkusíme tedy letos Ježíšovu výzvu poslechnout doslova. Zahájíme tradici "Bdění s Ježíšem" od večera Zeleného čtvrtku do večera Bílé soboty - tedy asi 48 hodin. Ve dne by se mohly zapojit děti, které mají velikonoční prázdniny, v noci především mládež a ti, kteří nemusí ráno brzy vstávat. Až se bude blížit Svatý týden, bude v kostele list, kde se mohou zapsat celá společenství, rodiny i jednotlivci, kdy chtějí bdít. Budeme bdít s Pánem jako s přítelem, kterého nechceme opustit v jeho nejtěžší chvíli utrpení a smrti. Bude to nová příležitost k hlubšímu prožití všech velikonočních událostí ve Svatém týdnu. (NIKA)
Reportáž / Modlitba Živý betlém Na svátek sv. Štěpána jsme se radovali z narození Pána Ježíše u živého betléma. U bočních dveří kostela vyrostla betlémská stáj, v níž našla útočiště svatá rodina. Nechyběli pastýři, živý oslík, ovečka a býček. Ke zpěvu koled, k poslechu zvěsti o narození Pána Ježíše a k prosebným modlitbám za rodiče, děti, za město Slavkov, za naši zem i za mír ve světě se shromáždil velký zástup lidí. Ty všechny pozvala na závěr Svatá rodina do kostela k malému rozjímání před svatostánkem, u jesliček… Každý se tak mohl v tichu poklonit Dítěti – Ježíši. U živého betléma byla vyhlášena sbírka školních potřeb a hraček pro děti na Ukrajině, která pokračovala v kostele až do 6.ledna. Bylo darováno 5 krabic školních potřeb (aktovky, pastelky, křídy, pera, tužky, kancelářské papíry, omalovánky, pravítka….) a 2 krabice hraček. Tyto dary byly předány do střediska Nové naděje v Brně a odtud putují k ukrajinským dětem. Všem dárcům Pán Bůh zaplať. Děkujeme všem, kteří vytvořili program. Zejména hudebníkům pod taktovkou pana M. Hrazdílka, Broučkům pod vedením paní Šujanové, panu Spáčilovi a Hrazdílkovi za přepravu zvířat, paní Schneiderové za organizaci sbírky, a všem vám, kteří jste přišli. Světlo a požehnání vánoční noci ať prozáří celý tento nový rok, ať prozáří celý náš život! Za organizátory M.Červinková
Příspěvek k únorovým osobním modlitbám za sílu pro snášení těžkostí v rodinách vybral JUDr. Miloslav Honek
Kronika farnosti Slavkov u Brna roku 2001
Život farnosti
Přehled úkonů duchovní služby za rok 2001 Křty 23 (17 dětí do 1 r., 4 do 7 let, 2 dospělí), sv. přijímání přibližně 38 tisíc, prvních sv. přijímání 22 (Sl10, Ho3, Ně6, He1, 2 dospělí), sňatků 11, svátost nemocných společně udělených 289, pravidelné měsíční návštěvy starých a nemocných 50-60, pohřbů 32 (z toho 12 ke kremaci). Každý týden je 7 nedělních a 12 všedních mší sv. (z toho 5 dětských a 3 v klášteře). Náboženské výuky se účastní celkem 133 dětí, ve Slavkově 89, v Němčanech 27, v Hodějicích 9, v Heršpicích 6, v Nížkovicích 2, vyučují 3 kněží, 2 řeholní sestry a 2 katechetky. Ve společenstvích se schází ve farnosti celkem 9 skupin věřících v kostele nebo v bytech ke společným modlitbám, na křest se připravují 3 dospělí, na biřmování 30 mladých a 20 starších dospělých. Během roku se účastnilo 69 zájemců příprav na svátosti (křest, manželství, I. přijímání, křest dítěte). Ve farnosti bydlí v klášteře 19 řeholních sester. Ze Slavkova studuje na Lateránské universitě v Římě 3. ročník bohoslovec Oldřich Chocholáč. Oprava fasády kostela a fary ve Slavkově 2001 Oprava omítek, svodů, výškové práce na věži, horolezci, ochrana proti holubům, nátěr stěn barvou Keim, lešení, odvlhčení zdiva, na faře navíc nová okna v 1. patře. Výdaje na stavbu dosáhly celkem 2.135.000,- Kč, z toho 244 tis. farnost, 1.715 tis. fond Minister.kultury ČR, 176 tis. Město Slavkov. Další výdaje Splacení dluhů 489 tis., podlahy a osvětlení učebny fary 32 tis., režie 124 tis., odeslané sbírky za celou farnost 90 tis. Kč. Opravy v obcích V Němčanech byla opravena střecha a fasáda vodní kaple na Lutrštéku, v Hodějicích dokončeny lavice, v Heršpicích pořízen rozhlas, digitální hodiny na zvony a splácen dluh, v Nížkovicích nátěr střechy věže, omítky pod věží, hromosvod, digitální hodiny na zvony a přebroušeny schody v kněžišti pro úpravu dlažeb a nový oltář. Svatourbanské hody 2002 Začal nový rok a s ním začíná i příprava na hody. Chtěli-bychom poděkovat ještě jednou těm, kteří nás podpořili svou účastí a pomocí. Nejsou to pouze naše hody, ale jsou Vás všech. Proto Vás prosíme o pomoc v tomto roce jak modlitbou tak i skutky. Chceme, aby se v této uspěchané době všichni na chvíli zastavili a sdíleli s námi radost a veselí. Také zveme mladé lidi, kteří by chtěli jít za stárky. První zkouška bude v neděli 10.února 2002 ve farním sále slavkovské fary, začátek v 19.30 hod. Těšíme se, že Vás budeme moci přivítat mezi námi. Slavkovští stárci Charita Jak jsme použili dary na charitní účely které jste věnovali v roce 2001 (uvedeno v korunách) České katolické charitě (pro Indii postiženou zemětřesením 4.130, pro sirotky v Čečensku 3.600, pro uprchlíky v Pákistánu 9.000), Diecézní charitě v Brně 8.050, Charitě v Otrokovicích 1.600, Likvidaci lepry na léky pro malomocné 4.200, Nadaci Nová naděje pro sirotky na Ukrajině 4.000, Křesťanské mezinárodní solidaritě na výkup otroků v Súdánu 4.600, Na adopci na dálku na celoroční výživu, ošacení a školní pomůcky pro sirotka Sandyho ve Rwandě 6.540, Nadaci Sv. Františka v Brně pro sestry Matky Terezy v Kalkatě 5.410, Nadaci Lumen Christi na pomoc nevidomým 333, Diakonii v Úpici na odvoz šatstva a hraček 3.000, Brněnské tiskové misii 550 Kč. Celkem odesláno 55.013,-Kč. Všem dárcům vyslovujeme upřímné Pán Bůh zaplať! Věříme, že i v letošním roce budete štědří k těm, kteří naši pomoc potřebují. Za vedení charity ve Slavkově: Jindřich Kotvrda, Vlasta Dráždilová a Zdeňka Schneiderová
Něco pro zasmání Kaplan se ptá malého Saši: „Máš už pro postní dobu
nějaké dobré předsevzetí?“ Ptá se v neděli malá
Maruška tatínka: „Proč náš pejsek dnes nemusí do kostelíčka?“
|